Author: Пользователь

Немає настільки поганої людини, яку б добре виховання не зробило кращою. В. Бєлінський

Зміст виховного заходу з формування моральної культури повинен: - відповідати потребам учнів, реаліям життя учнів; - містити розбір конкретних життєвих ситуацій; - ураховувати необхідність в уточненні моральних понять; - спонукати до емоційного відгуку на матеріал, що обговорюється; - передбачати узагальнення, усвідомлення та подальші роздуми над проблемою; - надавати конкретні рекомендації, формувати досвід моральної поведінки.

Ефективною є технологія колективного творчого виховання – формування особистості в процесі роботи; в організації певного способу життя колективу, де все ґрунтується на засадах моральності та соціальної творчості. Сьогодні учень керує, організовує, творить спільно з такими ж зацікавленими людьми, завтра він з такою ж самою зацікавленістю візьме участь у новій колективній творчій справі, але вже в ролі виконавця.

“Людиною стати — це мистецтво.” Новаліс
Home

Підготувала Мединська Н.Л., методист училища

Формування культурних і духовних цінностей молоді

За матеріалами обласного семінару заступників директорів з виховної роботи ПТНЗ Херсонської області

ДНЗ «ПТУ №14 м. Нова Каховка»
Грудень 2014 року

Духовно розвинена людина – це людина, яка глибоко усвідомлює саму себе й може сама свідомо керувати своїми вчинками, спрямовуючи їх на досягнення суспільно важливих цілей і підпорядковуючи їх нормам і вимогам людяності.

Складовими духовної культури особистості (за П.Щербанем) є:
Інтелектуальна культура.
Моральна культура.
Культура спілкування.
Національна культура та національна самосвідомість.
Художньо-естетична культура.
Християнська морально-етична культура, релігійні заповіді та традиції.
Родинно-побутова культура.
Політична, правова культура.
Екологічна культура.
Духовний стрижень особистості – його життєвий ідеал. Духовність людини визначається тим, якою мірою вона вимірює себе, свої вчинки, на кого рівняється, до яких висот прагне

Шляхи розвитку духовної культури учнів ПТНЗ
розвиток рефлексії, яка передбачає здатність розмірковувати над своїм психічним станом,звертати увагу на свій внутрішній світ;
створення умов для усвідомлення учнями себе часткою єдиного цілого—людської спільноти, природи, Всесвіту;
розвиток творчої здатності особистості до самореалізації й самовдосконалення;
формування естетичних смаків, вміння бачити, розуміти справжню красу та емоційно відгукуватись на неї;
залучення учнів до суспільних заходів, що сприяють розвитку у них доброти,милосердя,потреби житии,діяти «для інших»;
формування людини, яка має високий духовний потенціал,моральну стійкість,постійне прагнення до втілення в життя вищих ідеалів людства;
формування моральних установок,професійної компетентності,віри у світлі ідеали та почуття відповідальності за все, що відбувається навколо людини;
гуманізація процесу виховання та навчання, в основі яких лежить повага до особистості, створення умов для формування та розвитку кращих якостей.
Кінцева і головна мета моральних виховних справ є формування моральної поведінки. Виховні справи мають складати ланцюг моральних вчинків у щоденних життєвих ситуаціях. А система вчинків веде до формування моральної звички, потреби здійснювати моральні вчинки.
Тому педагогам необхідно враховувати наступне:
1. Процес морального виховання — не «кампанія з боротьби», а клопітка, буденна, непомітна для вихованців робота.
2.Моральні якості особи не формуються без нагальної життєвої потреби.
3. Вчинки вихованців мають спонукатись благородними бажаннями, прагненнями до морального ідеалу .
4.Високі моральні якості ґрунтуються на елементарних. Гуманізм, пошана до людей, милосердя не можна виховати, не працюючи над навичками культурної поведінки: ввічливості, запобігливості, делікатності в словах, умінь спілкуватися.
5. Для виховання колективізму, громадянськості, свідомої дисципліни тощо повинні бути засвоєні конкретні звички: піклуватися про інших, співчувати людям, гальмувати свої егоїстичні пориви, виконувати вимоги колективу, зобов'язання перед людьми, відповідати за свої слова і дії тощо.
6. Через призму моральних якостей розглядаються і негативні звички у спілкуванні і поведінці.